![](http://i.id24.bg/img/loader.gif)
ЗАРЕЖДАНЕ...
Почина един от най-добрите съвременни български писатели | ||||||
| ||||||
Стоян Тодоров Бойчев е роден в с Вонеща вода, Великотърновско. Учи в родното си село до четвърто отделение, завършва прогимназия в село Шилковци /Еленско/, гимназия в гр. Елена и философия в Софийския университет "Св. Климент Охридски“. Завършва и офицерска школа в Русе. През 1954 г. постъпва като заместник-директор в Школа 22 за минни кадри в Перник, където по-късно става директор. В Перник прекарва значителна част от живота си - четвърт век. Продължително време е на щат в групата писатели към Министерството на народната отбрана и създава запомнящи се творби на военно-патриотична тема. Автор на повече от 20 книги – романи, повести и сборници с разкази, сред които: "Неспокойни дни" (повест, 1966), "Белият път" (роман, 1974), "Топла есен" (новели, 1975), "Глад" (1979), "Дъждовно време" (новели, 1979), "Горчива трева" (роман, 1981), "Зарасли пътеки" (разкази, 1982), "Иваново възшествие" (разкази и новели, 1985), "Милост за грешните" (1986), "Пазач на наблюдателница" (новели, 1986), "Звънарят" (роман, 1986), "Достоверна приказка" (избрани разкази, 1987), "Холандско лале" (1989), "Росни капки. Малки разкази и случки" (за деца, 1990), "Омайно биле отровно" (роман, 2006), "Златното ведро" (роман, 2006), "Мъниста" (миниатюри, 2008) и др. Стоян Бойчев бе сред най-добрите съвременни български писатели. Живял в три обществени епохи – капиталистическата, социалистическата и прехода към "модерно общество“, той остана верен на своята неотменима обич към обикновените хора, в чиито делници откриваше значими, героични и възвишени дела. |
За контакти:
тел.: 0886 49 49 24
novini@blagoevgrad24.bg